Du kan bla til neste sideBla med piltastene
I sine erindringer fra mellomkrigstida framstår Anna-Eva Bergman som en kunstner som ikke gikk av veien for verken Gestapo eller en god skrøne.
Lot seg ikke målbinde
Ideer
![](https://cdn.sanity.io/images/u4eaiudq/production/d05a2ad8525c8cfdfbefe4164001b93fff28f8d7-3682x3146.png?w=1600)
D a Anna-Eva Bergman i 1935 fikk i oppdrag å skrive reiseskildringer fra Tyskland for Aftenposten, frydet hun seg over å kunne lufte sine ærlige meninger om alt hun hadde sett og hørt i Adolf Hitlers rike. Seks år tidligere hadde kunstneren selv, om enn motvillig, blitt tysk statsborger, etter å ha giftet seg med kunstnerkollega Hans Hartung. Men skadefryden over å som «tysker» kunne ta regimet ved nesa, varte ikke lenge.